-Du måste ut och prata med dem. -Med vilka?
Med allmänheten.
-Med de som kände honom. -Det här var länge sedan.
Han lever och ställer till med problem.
Så upp med garden, som resten av oss.
Var fan håller alla hus?
De hemligheter som kunde finnas i fallet med den hederliga domaren-
-skulle ligga begravda i det förgångna.
Som en död katt på en bakgata.
Men vad skulle kunna ha begravts på en plats som Burdens Landing?
Där du och dina vänner växte upp i skuggorna från 300-år gamla ekar-
-och med en känsla av din betydelse.
För att gräva i det förflutna, på den bakgatan-
-måste du först säga till dig själv: "Hitta flickan från förr."
Anne Stanton. Den tidens guvernörs dotter.
Lillasyster till din bäste vän, Adam.
En dag upptäckte du plötsligt att hon inte var liten längre.
Hon var din första stora kärlek.
Och, skulle det visa sig, den sista.
Så du håller fast vid minnena...
...år efter år...
...i förhoppning om att det kanske kan kännas så igen...
...fast du saknar bevis för det.
I kyrkan kallas det för tro.
Så det är vad jag kallar det.
Varje månad åker jag hit och tänder en brasa.
Försöker få ut fukten.
Jag vet att jag inte uppnår något-
-men jag har en känsla av att om jag inte gjorde det, om ingen kom-
-så skulle huset uppslukas.
-Adam åker aldrig ut? -Nej, inte längre.
Han tog pianot, eller någon gjorde det.
Han tog det till stället där han bor. Har du sett det?
Gud förbjude att min bror skulle spendera pengar på sig själv.
Eller att folk skulle få reda på det.
Hur är det med din fru? Jag är ledsen, jag har glömt hennes namn.
Det gick inte så bra. Skrynkliga sängkläder och outtalad motvilja-
-och därefter uttalad motvilja och släta sängkläder.
Läste jag inte om din förlovning på societetssidorna?
Jag läser dem alltid först.
Jag har varit förlovad. Mer än en gång.
Adam tyckte inte om någon av dem.
-Det spelar ingen roll. -Vem behöver dem?
Anne, var domare Irwin någonsin utblottad?
-Vad? -Domare tjänar inte så mycket som din-
-eller min far gjorde. -Varför i all världen vill du veta det?
-Någon frågade och jag visste inte. -Frågade vad?
-Det jag just frågade dig. -Varför?
Jack, vad gör du för den där mannen? Vad det än är så gör det inte.
"Den mannen" kallar de oinbjudna honom. De inbjudna borde hitta ett annat namn.
Att acceptera ett stipendium är inte som att vara på hans lönelista.
-Är det? -Ja.
-Förstör det inte. -Vad?
Förstör inte det här? Det fina och vackra vi alla upplevde här?
Är du säker på att det var så?
-Ja. -Hur kunde det då bli så här?
Jag dricker mig sakta till döds. Adam är insluten och konstig-
-och en gång i månaden åker du till ett hus där elektriciteten stängts av?
Den här tiden kom från den tiden.
Vi borde ge oss av.
Elden kan brinna.
-Det kommer ändå att ske en dag. -Vad kommer vad?
Det kommer att uppslukas...
Allting.
Domare Samuel Irwin äktar Mabel Carruthers från Savannah.
Domstolsförteckning
Mabel Carruthers - mot - Seabord Bank
-Ligger Seaboard Bank i Savannah? -Inte sedan 1938.
-Vad hände då? -De köptes upp av Georgia Fidelity.
Vet du vem som var president då?
Franklin Roosevelt.
Jag menade bankens president.
LeMoyne Carruthers var min vän. En kär vän.
Och hans dotter, Mabel, jag gjorde vad jag kunde för henne.
Även efter hennes finansiella bakslag.
-Vilket år kom bakslaget ungefär? -Hon kastade bort sitt arv.
Två, tre skulder betalade jag själv... Till minnet av LeMoyne, min käre vän.
Men hon kom skamlöst tillbaka för att be om mera pengar.
För partyn och baler, och för att kunna klä upp sig själv.
Hon var simpel, för att uttrycka det milt.
Hon var pank när hon mötte domaren.
Det var han med. Han var fortfarande rådgivare åt Stanton.
Han drog in 3 400 dollar per år, och hade avbetalningar för lån på 42 000.
Du ser, du är detektiv.
Du grävde och fann en skattkista, och du gillar det om jag inte tar fel.
-Den kan vara tom. -Nej, den är full.
Den kanske är full av maskar, men där finns ännu substans kvar.
Vi måste hitta nyckeln. Det blir svårt.
Det som är enkelt är betydelselöst. Gör det du. Jag har tro.
Jag tycker om den här, Slade.
Nu skriker de att jag inte har rätt att dela deras bord!
Det som finns på bordet är deras!
Jag försöker inte ta det!
"Sätt er vid borden", säger jag!
"Ät allt ni vill! Ät tills ni inte orkar mer!"
"Det som sen finns kvar på bordet, när ni är proppmätta"-
-"så lämna resterna. Det är för resten av oss!"
Och för det, försöker de ruinera mig!
För att jag tagit rester-
-och använt det för att bygga något åt er!
För att bygga hundratals mil av belagda landsvägar-
-111 nya broar, 208 nya skolor, 60 000 helt nya jobb!
De vill ruinera mig...
...för att de vill ruinera er.
Men er vilja är min styrka.
Era behov är min rättvisa-
-och jag kommer inte att tillåta dem!
Det kom till mig i en dröm. När du var i Savannah och åt ostron.
-Vad? -Jag tänker bygga mig-
-det bäst bemannade, bäst utrustade, största hälsocentret staten sett.
Som landet sett, som Gud Fader själv sett.
-Vad gör jag för detta ädla projekt? -Hämta min personalchef.
-Har du en lista över kandidater. -Där är bara ett namn: Dr Adam Stanton.
Det är min grabb, Tom! Precis så! -Såg du?
Det var ett proffskast. Bra, Tom!
Någon måste driva sjukhuset. Det måste var den bästa, eller hur?
-Adam Stanton är inte bäst. -Jo, bygget godkänns inte utan honom.
-Willie, Adam är en gammal vän. -Jag vet, annars skulle jag inte fråga.
-Du och han? Han gör det inte. -Vad är det för fel med mig?
För honom? Allt. Du är allt hans far bekämpade.
Han hatar både det du gör och dig.
Jag ber honom inte att älska mig. Jag ber honom driva ett sjukhus.
-Ditt sjukhus. -Folkets sjukhus, där fattiga-
-och niggrer får vård gratis. Han borde gilla det.
Du begär hans familjenamn bredvid ditt. För att visa upp och kunna säga:
"Titta vem som stöttar mig. Sonen till den mest hedervärda mannen i staten."
Se bara till att få honom.
Det är svårt att vara en stor mans son.
Det ser inte så svårt ut för min Tom.
Såvitt du vet.
Vi borde gå.
Inte än. Vi går i igen.
Dina ungdomsvänner... är de enda vänner du någonsin får.
För han ser dig inte riktigt.
Han ser ett ansikte framför sig som inte existerar mer.
Och uttalar ett namn... Spike, Bud, Red, Rusty, Jack...
...som en gång tillhörde det ansiktet.
Han är ännu idealisten du brukade vara.
Han ser fortfarande gott och ont i svart eller vitt-
-människan som syndare eller ängel, aldrig bådadera.
Han känner överlägsenhet i kunskapen om att du inte längre ser skillnaden.
Det är vad som driver dig. Att försöka sticka in kniven.
Ett slags misslyckandets snobberi.
Som en drink till en berusads mun.
-Du ser bra ut, Jack. -Tack, jag tar det som en komplimang.
-Har du spelat mycket? -Vem frågar, min syster?
Det var bara en fråga.
-Är allt bra? -Ja, Jack, allt är bra.
Jag tänker berätta något. Jag vill att du lyssnar innan du börjar skrika.
Guvernör Stark vill att du ska driva-
-det medicinska center han bygger. Du får vad du än vill ha.
Pengar? Jag behöver inte pengar. Jag har vad jag behöver.
-Jag sa inte pengar. -Vad blir nästa drag i så fall?
-Ett hot av något slag? -Självklart inte.
-Det är väl mutor och hot han kan? -Jag skulle inte tillåta det mot dig.
Jag vet inte vad du eller han tänker, men smickrande är det inte.
Han tänker nog göra det han gör mot alla som inte ger efter för honom.
-Något från det förflutna, trots allt? -Inte det förflutna utan deras svaghet.
-Det är samma sak. -Nej.
Jag tänker inte diskutera med dig.
Jag bryr mig inte om utifall jag har rätt eller fel, men jag har rätt.
Vad är det, Jack? Vilken är min svaghet?
Du kan inte se en sjuk utan att vilja hjälpa.
-Är det en svaghet? Tycker du det? -Det är inget skamligt.
Berätta, hur är det en svaghet?
-Jag behöver inte säga det. -Det tycker jag.
Om du inte förstår så tänk på saken.
Nej, Jack. Du får berätta för guvernören att du misslyckades.
Så berätta, för din egen skull, på vilket sätt är det en svaghet?
Det får dig att göra det du inte vill.
Goda saker, som det här. Han kanske inte är det...
...men det här är det.
Det kändes bra att träffas igen, Adam.
Innan jag berättar hur detta fantastiska universum-
-förändrade livet för en pojke som fortfarande borde utfordra svin.
Innan dess ska jag lätta era sinnen.
Jag har mitt checkhäfte med mig.
-Ni äger en andel? -Ja, jag har just köpt den.
Som aktieägare har jag rätten att se bolagshandlingarna, eller hur?
RIVERS KRAFTBOLAG Årsredovisning 1934
CHEFSJURIST SAMUEL IRWIN
CHEFSJURIST MORTIMER LITTLEPAUGH
LITTEPAUGHS DÖD EN OLYCKSHÄNDELSE ENLIGT UNDERSÖKNINGSLEDAREN
Littlepaugh efterlämnar systern Lily Littlepaugh. En minnesceremoni...
Miss Littlepaugh?
-Kommer ni från försäkringsbolaget? -Nej, det gör jag inte.
Men jag vet om er brors livförsäkring.
Inte för att där fanns mycket kvar. Den belånades till dess fulla värde?
Vilket innebär att ni ljög...
...för nästan ingenting.
Se nu till så att inte ni också hoppar ut genom ett fönster.
Det var inte pengarna, det var vanäran.
Jag ville att han skulle få en fin gravplats, inte baktill bland syndarna.
-Varför begick han självmord? -De drev på honom, för den där Irwin.
Min bror gick till Justitiedepartementet-
-och berättade att han visste allt om Irwin, och mutorna-
-men de vägrade att lyssna.
-Ljuger du nu? -Nej, det var det som dödade honom.
Han skrev ett brev och berättade. Och samma natt, så...
Vänta. Vilket brev?
Brevet där han förklarade allt.
Stämningen som Irwin mutades att lägga ned, och hur kraftbolaget dolde det-
-genom att avskeda min bror och ge Irwin hans jobb.
-Var finns brevet nu? -Jag har det kvar.
Har ni sparat det all den här tiden?
Har ni det här?
Får vi lejonet på fall...
...så blir resten av djungeln skräckslagna och faller in i leden.
Din arbetsgivare kallar på dig, Jack.
Tack.
-Hej. -Hej, Anne.
-Vad är det där? -Apelsinläsk... två sugrör.
-Jag skulle nog vilja ha något annat. -Jag sa inte att ett var för dig.
Den ska drickas så. Av tradition.
-Jag vet att du besökt Adam. -Ja, hur så?
Vad sa du till honom?
Jag erbjöd honom ett jobb. Inget jag kan klandras för.
-Jag klandrar dig inte -Det lät så.
Det är så du låter.
Jag vill att han accepterar. Jag vill att du frågar honom igen.
Jack, du vet hur det är. Min bror är son till en guvernör-
-barnbarn till en senator och...
Hon berättade inget jag inte redan visste... om Adam.
Men hon gjorde det vid min sida...
...och det var vad som betydde något.
Så jag lät henne prata, så länge hon ville.
Jag visste att Adam redan bestämt sig.
Han hade beslutat sig för jobbet när jag nämnde det första gången.
Han avvaktade en tid efter besöket...
...bara av stolthet.
Han behöver engagera sig i något, innan han själv försvinner.
Men något hon sa bekymrade mig.
På samma sätt som ett bakgrundsljud kan bekymra dig.
Något du hör... men inte uppfattar meningen av.
Så du lägger det åt sidan.
-Jag antar att han är revolverman. -Sugar Boy, i helvete heller.
Han bär ärtbössan som utsmyckning. Men ingen kan köra som han.
Vad tycks, doktorn?
Att det är bra för folket, och för dina röster.
Det finns många sätt att få röster. Billigare sätt.
Jag har förstått det.
-Det finns saker som jag förstår. -Och sånt du inte förstår, som jag.
Jag vet en sak: hur borgmästare avsätts och att gott skapas av det onda.
-Det var två saker. -Då kan jag två saker.
-Och båda är fel. -Nej, du får ursäkta men-
-du kan alltid göra gott av det onda.
Inom politiken, i poesin och allt däremellan. Det spelar ingen roll.
En man skriver en sonett... och den är bra.
Blir den mindre bra om den riktar sig till en annan kvinna än hans fru?
För att passionen är otillåten?
Kom, jag vill visa något.
Jag skulle vara glad om du kunde klargöra något.
Om det bara finns det som är ont från början-
-och det goda skapas av ondskan. Hur vet man då vad som är gott?
Det är enkelt. Man får hitta på det längs vägen.
-Hitta på vad? -Det goda. Vad pratar vi annars om?
-"Hitta på längs vägen"? -Som vi gjort sen urminnes tider.
Sedan vi föll från träd och kravlade oss upp ur träsken. Bara hitta på.
Om folk inte gillar det, så belys det hela ur en annan synvinkel.
Vet du vad? Belysta saker är inte annorlunda än obelysta saker.
Ni behöver inte övertyga mig, mr Stark. Det har ni redan gjort.
-Jag är här, eller hur? -Ja, och du är en snäll pojke också.
Mycket bättre än vad du tror.
Så för helvete...
...låt ingen skitstövel påstå något annat.
Jag har en fråga eftersom alla plötsligt pratar klarspråk.
När vi först möttes...
...på Slades gamla ställe, när vi skakade hand, minns du?
-Som i går. -Gav du mig en vink då?
En vink?
Det får nog förbli ett mysterium.
-Minns du inte? -Klart jag gör.
Så?
Vet du att...
Jag minns att jag gav dig en vink.
Eller kanske jag bara fått något i ögat och det bara var en blinkning.
Hade du fått något i ögat?
Om inte... Vad skulle det betyda?
Att du förstod att vi hade något gemensamt som de andra inte hade.
Jag tänker inte berätta och beröva dig ditt mysterium.
Det finns för få mysterier som det är.
Och långt efter det att jag dött...
...och långt efter det att de här jävlarna har dött-
-jag pratar om i evighet...
...så kommer Willie Starks sjukhus att fortfarande stå kvar.
Dit varje man, kvinna och barn, märkta av sjukdom och smärta, kan gå-
-och få all vård som står i vår makt.
Inte som välgörenhet! Som en rättighet! Som er rättighet!
Liksom att alla barn ska få en fullständig utbildning!
Och att ingen, åldrad eller ofärdig, ska behöva tigga bröd!
Att de fattigas land och hus inte skall beskattas!
Att ert hopp inte ska tas ifrån er!
Om någon man...
...står mellan mig...
...och förverkligandet av era rättigheter så slår jag ner honom!
Så Gud hjälpe mig! Axlar, kind, höft och nacke. Jag slår ned honom!
Jag slår med en köttyxa! Kan någon ge mig en köttyxa-
-och en till åt mina vänner och medarbetare!
Inte bara Guds ende son är med oss i detta uppdrag.
Utan också sonen till statens senaste stora ledare:
Guvernör Joe Stantons pojke: Doktor Adam Stanton!
Okej, ser du?
Det är inte så ont. Du kommer att överleva det.
Vad har hänt?
Sadie?
Nu har han gjort det.
-Han har gjort det igen. -Gjort?
Spela inte dum, eller dummare än du är. Han har bedragit mig igen.
En "fyr-etta" eller vad en besserwisser som du kallar det.
-Åker hon skridskor? -Håll tyst.
Du och dina vänner. Dina rika, priviligierade vänner som låtsas-
-att pengar är betydelselöst. För den som har dem betyder de inget.
-Se inte så dum ut, det irriterar mig. -Jag fattar inte vad du pratar om-
-eller vad som drog er till varandra. Kärlek eller hat?
Du vet vad jag pratar om. Du fixade säkert ihop dem.
Han har då fixat dig, precis som-
-han fixade hennes knasiga bror. Tack, hon är snygg, det medger jag.
Du utnämns härmed till S.Ö.H: "Statens Överordnade Hallick."
Vad är det du säger?
Säger du att...?
Säger du...?
Jag älskar dig.
Vi tar en promenad.
Okej.
Hallå? Hej, mamma.
Ja, mamma. Ja.
Okej, mamma. Adjö.
Hon, Peytons och hennes bridgepartner går till La Grange för en nattfösare.
-Jackie. -Vad?
Jag kom hit upp.
Det var år sedan, förstår ni.
Innan allt hade cementerats.
När man var tvungen att ändra sina vägar emellanåt.
Om man visste hur.
Hon var perfekt.
Hon hade alltid varit perfekt.
Jag ville bevara henne sådan...
...och så här.
Att vara ung och äldre...
...på något vis.
Sjävklart uppfattade hon det inte så.
När jag kom hem på jullovet så möttes vi förstås igen.
Vi pratade, men aldrig om det.
Vi pratade allmänt om kärlek.
Som om det vore ett ämne i en uppsats istället för på riktigt.
Hon jämförde den med att dyka från en hög klippa - kärleken.
Eller som att nästan drunkna.
Saker jag inte förstod...
...på mycket länge.
Vill ni veta varför jag stoppade det som höll på att hända den natten?
Det var inte ridderlighet. Det var bara vad jag intalade mig själv.
Vi har all tid i världen på oss, eller hur?
Det var att jag kände att något skulle komma att berövas oss-
-och efterlämna något okänt.
Det gjorde henne inte ledsen...
...men jag blev det.
Man får bara ett par livsavgörande ögonblick.
Ibland bara ett.
Och sen försvinner det.
För alltid.
Jag pratade med senator Loden i morse. Om du kunde "fylla hans tallrik"-
-så kanske han gör dig till viljes och röstar för dig.
-Samtidigt som du förser dig själv? -Det sa jag inte.
Du vet att jag hellre pressar en man än köper honom.
-Det är ditt beslut. -Ja, stick nu.
Har du någon information till mig?
Inte något du förbisett att nämna? Något du glömt?
Jack?
-Nej. -Ingenting?
Ingenting, nåväl...
Vad tycks, Sugar? Ingenting! Är jag ensam i det här?
Skitstövlarna knackar på min port. De ska rösta om åtal mot mig!
Skulle de rösta i dag så är jag slut!
Jag behöver domare Irwin med mig.
Eller åtminstone inte emot mig.
Så vad det än är...
...som du inte har på honom.
Använd det.
-Ursäkta, vad sa du? -Att jag åker över till domaren.
Du menar senare? Han sover vid den här tiden.
Det finns ingen passande tid för det jag tänker berätta.
Han mår inte bra, vet du.
Det kan inte jag hjälpa.
Jag vill inte att du blir inblandad i något.
Det är inte jag som är inblandad i något.
-Domaren sover, mr Burden. -Jag väntar i arbetsrummet.
Avlossa armborsten.
Titta på ljuskronan.
Okej, du kan avlossa den.
Hej, Jack. Jag visste inte att du var hos din mor.
-Kom du nyss? -I går natt.
Det är lite tidigt, men vad tycker du, lite bourbon har aldrig skadat.
Åtminstone inte oss. Vi är oförstörbara, eller hur?
-Nej tack. -"Nej tack" säger han...
...när den gamle börjat hälla upp. -Vad har du på hjärtat?
-Ut med det. -Du vet vem jag arbetar för.
Hur skulle jag kunna glömma? Men sätt dig så kan vi låtsas.
Sätt dig här hos mig.
Sanningen att säga så har jag inte lika låga tankar om honom som andra.
Jag tyckte nästan om honom när han slog in fönster och släppte in luft.
Men nu oroar jag mig för att han raserar hela huset.
-Så du anslöt dig till hans fiender? -Jack, politik är ständiga val?
Beslut tas fast de kanske är felaktiga. Du tog ett beslut och du vet kostnaden.
Allt vi gör har ett pris.
När vi kom på natten, och skulle åka, så sa du att du skulle tänka på det.
Jag lovade inte att kalla hem drevet?
Ert minne sviker er, sir. Han sa: "Tänk över det".
-Det behövs inte eftersom jag är säker. -Du borde tänka över det.
Även nu, för det är inte för sent.
För sent för vad?
Du, Jack...
-Jesus... vad är det här? -Ställ dig bara bakom Stark.
Nej!
-Det låter slutgiltigt, gör det inte? -Ja, det gör det.
-Jag har svårt att tro det här. -Jag med.
Och att din chef tror att han kan pressa och utpressa mig.
-Det första låter bättre. -Vackrare, inte bättre.
Förstår du att det här inte håller i en domstol?
Det hände för nästan 25 år sedan och du kan inte få några vittnesmål-
-förutom från en närstående kvinna, vars vittnesmål-
-ändå är värdelöst.
Och alla andra, Jack...
...alla andra är döda.
Du är inte det. Du är inte död, och du bor inte i en domstol-
-utan här där du ses som speciell. -Jag är speciell.
Vet du, när jag var barn verkade det normalt att vuxna var uppe på natten-
-med kattinälvor, ståltråd och saxar för att göra små katapulter.
Och läsa böcker om dem.
Kommer du att ändra dig?
Jag skulle kunna skada dig, Jack. Som du försöker att skada mig.
Jag skulle kunna säga något.
Jag skulle kunna berätta något...
...som skulle såra dig.
Men det gör jag inte.
-Tänk över det. Jag kommer i morgon. -Jag har redan bestämt mig.
Jag kommer tillbaka i morgon.
Jag har redan bestämt mig.
Mamma?
-Mamma. -Du... Du gjorde det!
Du dödade honom! Du dödade honom!
Du dödade honom. Dödade honom!
-Vem, mamma? -Din far! Du dödade din far!
Jag är återuppståndelsen och livet, sa Herren.
De som tror på mig skall återuppstå från de döda.
De som lever och tror på mig skall aldrig dö.
Jag vet i min kropp att han återuppstår på den yttersta dagen.
Och även om min kropp är förstörd, så får jag möta Gud...
...och jag får se det själv, som tillhörig och inte som en främling.
Vi kom tomhänta till världen, och kan intet ta med oss.
MINNESALBUM
Collegeartiklar
Jacks första artikel för Chronicle
Burden får journalistpris
Chroniclejournalisten Burden får utmärkelse
-Jag sa bara att du skulle skrämmas. -Han var inte rädd.
-Varför gjorde han det då? -Jag vill inte prata om det.
Låt mig bara säga det här.
Jag vet att han var nära, så jag är ledsen att han sköt sig-
-men MacMurphy måste hanteras, och det har inte gått som vi ville.
-Skaffa någon annan, jag slutar nu. -Slutar med det här eller med mig?
Jag vill inte prata om det.
Efter varje trauma... eller kris...
..när chocken släppt och nerverna slutat darra...
...så vänjer du dig vid det nya-
-eftersom du vet att dina möjligheter till förändring tagit slut.
Du har äntligen sett helheten...
...eftersom du tagit ett steg tillbaka för att kunna se helheten.
Men nu är det för sent för att göra annat än att anpassa dig.
Och det är allt.
Det finns inget mer att göra eller säga...
...förutom att Gud och intet har mycket gemensamt.
Det är slutet.
Vad du inte vet är att du har fel.
Åh Gud, Jack.
Du måste hjälpa mig. Han är galen.
-Han sa hemska saker, sen gick han. -Vem? Wille?
Nej, Adam.
Han sa att det var mitt fel, att allt var mitt fel.
Någon ringde upp honom, och berättade...
...om mig.
Om dig?
Dig och guvernören? Prata på, Anne. Ord sårar inte mer än vetskap.
Han berättade vad jag gjort...
...och påstod att jag gör allt för guvernören, även om jag måste-
-offra min bror för ett bedrägeri. Som var det enda sjukhuset var.
Bara ett bedrägeri för att råna staten. Och att när sanningen kom fram-
-så skulle Adam få ta skulden.
Han skulle fängslas. Varje bedrägeri behöver en målvakt, och han var det.
-Den som sa det ljög. -Jag vet. Jag försökte säga det.
Att han hade fel. Han grep tag i mig och sa att han inte var en driftkucku.
Att allt kunde vara smutsigt och korrupt men att en man kunde välja.
Och sen sa han att...
...han inte tänkte vara en avlönad hallick till sin systers torsk.
Han sa det till mig.
Det tänker inte jag heller vara.
Varför gjorde du det?
-Du visste vad det betyder för mig. -Det hade inget med dig att göra.
-Du får nog hitta på något skäl. -Jag tänkte inte!
Jo, det gjorde du! Var det på grund av mig eller trots mig?
-Jag skulle aldrig skada dig så. -Du skulle och har gjort det!
Herregud, Jack, du måste hjälpa mig.
Jag är rädd att Adam kommer att skada sig själv.
Adam?
Käre Gud, du är den osynliga medlemmen av vårt utskott.
Den tysta rösten, och den som skall vägleda oss.
Välsigna de senatorer som är runt dig.
Vi sätter vår tillit till dig, vår Herre och frälsare.
-Amen. -Amen.
Alla närvarande uppmanas att iaktta tystnad, eller riskera att fängslas-
-när senaten i Louisiana sammanträder för att granska anklagelserna-
-mot den ärevördiga William Stark, guvernör för staten Louisiana.
Jag går och ringer några samtal.
Anne?
Jag är säker på att allt ordnar sig.
-Mr Gidré. -Nej!
-Mr Honoré. -Ja!
-Mr Hobbes. -Nej!
-Mr Landmark. -Nej!
-Mr Latché. -Ja!
-Mr Mouton. -Nej!
-Mr Pelerant. -Nej!
-Mr Rivette. -Ja!
-Mr Rousseau. -Nej!
-Mr Savoir. -Nej!
-Mr Tesh. -Nej!
Sjutton ja - 22 nej.
Åtalet mot guvernör Willie Stark ogillas.
Det går en linje mellan acceptabelt och oacceptabelt.
Guvernören har gått över den linjen för att få det här utslaget-
-och använt sig av otillåtna medel.
Jag skulle kunna säga påverkan, men jag går längre och säger tvång!
Mr MacMurphy!
Ni säger allt utom vad ni menar. Säg det högt! Vi är alla vänner!
Jag har inte utpressat någon, det är sanningen!
Jag har bara gett er möjligheten att agera i enlighet med er natur-
-och som alla goda män, höja er över era principer!
Jack!
Vi gjorde det! Vi gjorde det! Vi stoppade klockan!
Det blir inget åtal idag!
Någon ringde honom... Adam...
...och påstod att jag gör allt för guvernören, även om jag måste-
-offra min bror för ett bedrägeri. Som var det enda sjukhuset var.
Bara ett bedrägeri för att råna staten. Adam skulle få ta skulden.
Han skulle fängslas. Varje bedrägeri behöver en målvakt, och han var det.
Det är inte sant.
Den som sa det ljög.
Hallå, doktorn! Har ni varit ute och simmat?
GUVERNÖR STARK MÖRDAD
MISSANPASSADE BARN TILL ARISTOKRATER I LOUISIANA
STARKS LIVVAKT TRÄDER FRAM
DUFFY TRÄDER IN SOM SENATOR BARA TIMMAR EFTER DÅDET
Lyssna på mig. Lyssna...
Lyft era ögon och se Guds välsignade och okuvliga sanning.
Ni är lantisar och ingen hjälper er utom ni själva.
Det är upp till er att spika upp parasiterna!
Till er, mig och Gud!
-Spika upp Joe Harrison! -Spika upp honom!
-Spika upp MacMurphy! -Spika upp honom!
Och spika upp varenda jävel som kommer mellan er, vägarna. broarna-
-skolorna och maten ni behöver. Ge mig en hammare så gör jag det!
Översatt av: EarlOfOxford divxsweden.net
Text hämtad från: www.Undertexter.se